Ge mig barnet.
Genom osagda faror och otaliga prövelser -
- Har jag kämpat mig till slottet slottet bortom trollbyn -
- för att hämta tillbaka barnet, som du har stulit.
För min vilja är lika stark som din, och mitt kungarike är stort.
För min vilja är lika stark som din, mitt kungarike är stort...Fan.
Jag kan aldrig komma ihåg den raden.
Du har ingen makt över mig.
Åh, Merlin.
Merlin, jag kan inte tro det! Klockan är sju!
Kom nu.
Det är inte rättvist!
Åh, verkligen.
- Jag är ledsen. - Stå inte där i regnet.
- Kom nu, Merlin. - Inte hunden.
- Men det vräker ju ner. - In i garaget.
Merlin, gå in i garaget.
- Sarah, du är en timme försenad. - Jag sa ju att jag var ledsen
- Din far och jag går sällan ut... - Varje helg!
Jeg ber dig bara om att sitta barnvakt, när det inte kommer i vägen för din egna planer.
Du vet inte vad mina planer är. Du frågar inte ens med mig längre.
Jag antar att du skulle berätta om du hade en dejt. Du borde ha dejter i din ålder.
Sarah, du är hemma. Vi var bekymrade.
Jag kan inte göra något rätt, kan jag?
Hon behandler mig som den onda styvmamman, oavsett vad jag säger.
Jag ska prata med henne.
Genom osagda faror -
- och otaliga prövelser -
- har jag kämpat mig till slottet bortom trollbyn -
- för att ta tillbaka barnet, som du har stulit.
Sarah? Kan jag prata med dig?
Det finns ingenting att prata om. Skynda dig, annars kommer du för sent.
Vi har matat Toby och bäddat honom. Vi kommer tillbaka kring midnatt.
Du ville verkligen prata med mig. Du bröt praktiskt taget ned dörren.
Lancelot! Någon har varit i mitt rum igen.
Jag hatar det, jag hatar det!
Jag hatar dig, jag hatar dig!
Vill någon ta mig bort från det här fördömda stället!
Vad vill du? Vill du höra en saga?
Det var en gång en ung flicka -
- vars styvmor alltid fick henne att vara hemma med bebisen.
Ungen var ett bortskämt barn, som ville ha allt för sig själv. -
- och den unga flickan var praktisk taget en slav.
Men vad ingen visste -
- var att Trollkungen var förälskad i flickan -
- och han hade givit henne vissa krafter.
Så en natt, när bebisen hade varit särskilt ond mot henne, -
- kallade hon på trollen för att få hjälp.
Lyssna!
"Säg dom rätta orden", sa trollen.
"Och vi kommer att ta med bebisen till trollbyn, och du kommer att vara fri!"
Men flickan visste, att Trollkungen ville behålla barnet för evigt -
- och förvandla det till ett troll. Så flickan led i tystnad.
Tills en natt, när hon var trött och sårad av hennes styvmors onda ord. -
- och hon inte kunde klara det längre.
OK. OK.
Sluta nu, kom igen. Sluta! Sluta!
Jag säger orden!
Jag får inte. Jag får inte säga...
Jag önskar... Jag önskar...
- Hon kommer att säga det! - Säga vad?
Tyst med dig!
Lyssna. Hon kommer att säga orden!
Jag klarar det inte längre! Trollkungen! Trollkungen!
Var du än är, ta detta barn så långt bort från mig som möjligt!.
Det är inte rätt.
Vart lärde hon sig det där skräpet? Det startar inte ens med "Jag önskar."
Toby, sluta!
Jag önskar, att jag visste vad jag skulle säga för att få trollen att ta dig.
"Jag önskar, att trollen kommer och tar dig på en gång". Är det så svårt?
Jag önskar...
- Sa hon det? - Tyst med dig!
Jag önskar, att trollen kommer och tar dig.
På en gång.
Toby, hur är det?
Varför gråter du inte?
Du är han, eller hur? Du är Trollkungen
- Jag vill gärna ha min bror tillbaka, tack - Vad som är sagt, är sagt.
- Men jag menade det inte! - Jaså, det gjorde du inte?
- Var är han? - Det vet du mycket väl.
Hämta tillbaka honom, snälla.
Sarah, gå tillbaka till ditt rum.
Lek med dina leksaker och kostymer. Glöm bebisen.
Det kan jag inte.
- Jag har med mig en gåva till dig. - Vad är det?
Det är en kristall. Inget annat.
Men om du vrider den åt det här hållet -
- och ser in i den, så kan den visa dig dina drömmar.
Men det är ingen gåva till en vanlig flicka, som tar han om en skrikande bebis..
Vill du ha den?
Så glöm bebisen.
Jag kan inte. Jag uppskattar, vad du försöker att göra för mig -
- men jag vill ha min bror tillbaka. Han måste vara jätterädd.
Trotsa mig inte -
- Du är ingen match för mig, Sarah. - Men jag vill ha tillbaka min bror.
Han är här. I mitt slott.
Vill du fortfarande leta efter honom?
Är det slottet bortom trollbyn?
Vänd om, Sarah. Vänd om, innan det är för sent.
Jag kan inte. Forstår du inte det?
Det var synd.
Det ser inte ut att vara så långt.
Det är längre än du tror och tiden är knapp.
Du har 13 timmar på dig att klara labyrinten -
- innan din lillebror blir en av oss för alltid.
Det är synd.
Labyrinten. Den ser inte så svår ut.
Kom nu, fötter.
Ursäkta mig?
Ursäkta mig! Åh, där är du.
Jag behöver hjälp att komma igenom labyrinten. Kan du hjälpa mig?
Åh, vilken söt.
Femtiosju!
Hur kunde du?
Stackars liten.
Du är ett monster.
- Den bet mig. - Vad hade du väntat dig, att féer gjorde?
Jag trodde dom var snälla saker. Som uppfyllde önskningar
Det visar bara hur mycket du vet, gör det inte?
- Femtioåtta! - Du är förfärlig.
Nej, det är jag inte. Jag är Hoggle. Vem är du?
- Sarah. - Det var vad jag trodde.
Femtionio!
- Vet du var dörren till labyrinten är? - Kanske.
- Nå, var är den? - Åh, din lilla...
Sextio!
- Var är den? - Var är vad?
- Dörren. - Vilken dörr?
- Det är hopplöst att fråga dig något. - Nej, inte om du ställer rätta frågan
Hur kommer jag in i labyrinten?
Det var bättre. Du kommer in....där.
Vill du verkligen gå in där?
Ja. Jag är rädd för att jag måste det.
Mysigt, är det inte?
Vill du gå till vänster..elller höger?
- Dom ser likadana ut. - Du kommer inte komma särskilt långt.
- Vilken väg skulle du gå? - Jag? Jag skulle inte vilja ta någon av vägarna.
- Bara gå om du inte vill hjälpa mig. - Du tar för mycket för givet.
Som den här labyrinten.. Även om du kommer in till mitten så kommer du aldrig komma ut igen.
- Det är din åsikt. - Den är bättre än din.
Tack för ingenting, Hogwart.
Det är Hoggle! Och säg inte att jag inte varnade dig.
Vad menar dom med labyrint?? Det finns inga svängar eller kanter.
Den bara fortsätter och fortsätter.
Eller så kanske kanske det inte är så.
JAg kanske bara tar det för givet att den gör det.
Tjäna'.
- Sa du tjenare? - Nä, Jag sa tjäna', men det är nära nog..
- Du är en mask, eller hur? - Ja, det stämmer.
- Känner du möjligtvis till hur man kommer igenom labyrinten? - Nej, jag är bara en mask.
Kom in och möt frugan.
Nej tack. Jag ska klara av denna labyrint.
Men det finns inga svängar eller öppningar eller nånting. Den bara fortsätter och fortsätter.
Du ser inte efter ordentligt. Den är fylld med öppningar.
- Var är dom? - Där är en, precis framför dig.
- Nej, det är det inte. - Kom in och ta en kopp härlig te.
- Men det finns ingen öppning där. - Självklart finns det det.
Pröva att gå igenom den. Du kommer att se vad jag menar.
Så gå nu.
Det är bara en vägg. Det är ingen väg igenom.
Saker är inte alltid som dom ser ut här. Ta ingenting för givet.
Hörru!
- Tack för hjälpen. -Gå inte åt det hållet!
- Vad sa du? - Ta inte den vägen.
- Ta aldrig den vägen! - Åh, tack.
Hade hon tagit den vägen skulle hon kommit direkt till det där slottet.
Jag kommer, Toby.
- Du påminner mig om babyn. - Vilken baby? - Babyn med kraften.
- Vilken kraft? - Kraften av Vodoo.
- Vem gör? - Du gör.
- Gör vad? - Påminner mig om babyn.
Tysta! Ett trollbarn.
Nå?
Vad händer här?
Hon klottrar på min jädra gatsten.
Din morsa är ett jädra vårtsvin.
Om 9 timmar och 23 minuter ...är du min.
- Fixar du det? - Jag fixar det. - Bra
Åh nej.
Någon har ändrat mina markeringar.
Vilket förfärligt ställe det här är. Det är inte rättvist!
Det är riktigt. Det är inte rättvist. Men det är bara hälften av det.
- Det här var en återvändsgränd alldeles nyss. - Nej, återvändsgränden är bakom dig.
Den bara ändrar sig hela tiden. Vad ska jag göra?
Den enda vägen ut härifrån är att pröva en av de här dörrarna.
Den ena leder till slottet, och den andra leder till...
...SÄKER DÖD!
- Vilken är vilken? - Det kan vi inte säga.
Varför inte?
- Det vet vi inte. - Men dom gör det.
Då frågar jag dom.
Du kan inte fråga oss. Du kan bara fråga en av oss.
Det står i reglerna. Och bara en av oss säger alltid sanningen. -
- Och den andra ljuger alltid. Det är också en regel. Han ljuger alltid.
- Nej, jag säger sanningen. - Åh, vilken lögn!
Han är en lögnare!
Svara ja eller nej.
Skulle han säga att denna dörr leder till slottet?
Ja.
Då leder den dörren till slottet, och den här dörren till säker död.
Hur vet du det?
- Han skulle ju kunna säga sanningen. - Men då skulle inte du göra det.
Så om du säger att han skulle säga ja, måste svaret vara nej.
- Jag skulle kunna säga sanningen. - Då skulle han ljuga.
Men dusa att han skulle säga ja, skulle jag veta att svaret var nej.
Vänta en sekund. Stämmer det?
Jag vet inte. Jag har aldrig förstått det.
Nej, det stämmer. Jag listade ut det!
Det kunde jag inte förut.
Jag tror att jag har blivit smartare. Det här är ju lätt.
Hjälp!
Sluta! Hjälp!
Vad menar du med "hjälp"? Vi hjälper dig.
Vi är hjälpande händerna.
- Det gör ont. - Vill du att vi ska släppa?
- Nå så? Vilket håll? - Vilket håll?
Upp eller ned?
- Kom igen nu. - Vi har inte hela dagen på oss.
Det är ett stort beslut för henne.
- Åt vilket håll vill du? - Ja, vilket håll?
Eftersom jag är på väg dit, tror jag att jag vill ner.
Hon valde nedåt!
- Var det fel? - Det är för sent nu.
Hon är i fängelsehålan. Tysta!
Hon skulle inte komma såhär långt. Hon skulle ha givit upp.
- Hon vill aldrig ge upp. - Kommer hon inte?
Dvärgen kommer att leda henne tillbaka till början. Hon kommer att ge upp -
- när hon inser att hon måste börja om från början igen
Nå? Skratta..
- Vem är där? - Jag.
Åh, det är du.
Jag visste att du skulle hamna i trubbel, så jag kom för att hjälpa dig.
Du ser dig omkring nu, eller? Har du lagt märke till, att det inte finns några dörrar?
Bara hålet.
Det här är en fängelsehåla. Labyrinten är fylld av dom.
- Hur vet du det? - Kom inte här och lek smart.
Du vet inte ens vad en fängelsehåla är.
Det är där dom sätter folk för att glömma dom.
Nu behöver du komma ut härifrån och det råkar vara så att jag känner till en genväg ut ur labyrinten.
Nej, jag ger inte upp nu. Jag har kommit så långt.
- Jag klarar mig bra. - Självklart gör du det.
Men det blir mycket värre från och med nu.
- Varför bryr du dig om mig? - Sån är jag, det är allt.
Söt ung flicka, förfärlig svart fängelsehåla.
- Du tycker om smycken, inte sant? - Hurså?
Om du hjälper mig att klara labyrinten, så ger jag dig det här.
- Du gillar det, eller hur? - Sådär.
Vet du vad.. Ge mig armbandet -
- Så ska jag visa dig vägen ut. - Det skulle du ju göra iallafall.
Vilket skulle göra det till en fin gest från din sida.
Om du inte vill ta mig till mitten, ta mig så långt du kan.
- Vad är det förresten? - Plast.
Jag lovar inget, men..
Jag ska ta dig så långt jag kan. Därefter får du klara dig själv, ok?
Plast.
Sådärja.
Förbannade förrådsutrymme...
Jag kan inte ha rätt hela tiden.
Här är den. Kom nu.
Den här vägen.
- Fortsätt inte. - Gå tillbaka, medans du kan.
- Det här är inte vägen. - Ge upp och gå inte längre.
Se upp. Se upp.
Snart är det för sent.
Lyssna inte på dom. Dom är falska alarm.
Såna får du en massa av, speciellt när du är på rätt väg.
- Det får du inte alls. - Tyst med dig.
- Ursäkta mig. Jag gör bara mitt jobb. - Låt bli med att göra det för oss.
- Se upp för... - Men sluta nu!
Snälla..jag har inte sagt det på så lång tid.
Ok. Men förvänta dig inte någon större reaktion.
Nejdå, självklart inte.
..för vägen ni tar leder till säker destruktion!
Tusen tack.
- Vad har vi här? - Ingenting.
Ingenting.
Ingenting, tra la la.
- Ers Majestät, vilken trevligt överaskning. - Hallå, Hedgewart.
- Hogwart. - Hoggle!
- Hoggle, hjälper du flickan? - Hjälper? På vilken sätt?
- Du leder henne till slottet. - Nej, tillbaka till början
Jag sa till henne att jag skulle hjälpa henne att klara labyrinten. Bara för att lura henne.
Vad är det för plastgrej runt din handled?
Åh, det här?
Jestanes. Var kom det ifrån?
Higgle, om jag trodde för en sekund att du förråde mig -
- skulle jag bli tvungen att hänga dig med huvudet ner ovanför eviga stankens träsk.
Åh nej! Inte eviga stanken! - Åhjo, Hoggle.
Och du, Sarah. Gillar du min labyrint?
Den är jättelätt.
Verkligen? Så vad sägs om att höja insatsen?
- Det är inte rättvist! - Det säger du jämt.
Jag undrar vad det är du jämför med.
Labyrinten är lätt, säger du? Låt oss se hur du klarar det här...
Rengörarna! Spring!
Rengörarna, stankens träsk. Du har verkligen fångat hans uppmärksamhet.
Det här är vad vi behöver. En stege, följ mig.
Hur kan jag lita på dig när du vill ta mig tillbaka till början?
Det ska jag inte. Jag sa bara så till honom, för att lura iväg honom.
Hur ska jag kunna lita på nånting du säger?
Om jag säger såhär.. Vilket val har du?
Du har rätt.
Du måste förstå min position. Jag är en fegis, och Jareth gör mig rädd.
- Vilken slags position är det? - Ingen position. Det är det jag säger.
Och du skulle inte heller vara så modig om du hade känt doften av eviga stankens träsk.
Är det allt det gör? Luktar?
Tro mig, det är nog. Men det värsta är:
Att om du bara sätter en fot i eviga stankens träsk -
- kommer du att lukta illa i resten av ditt liv, det kan inte tvättas bort.
Nu är vi här. Nu får du klara dig själv.
- Det var det, jag är färdig. - Vänta en sekund.
Jag lovade dig ingenting. Jag har tagit dig så långt, som jag kunde.
Din lille fuskis!
Försök inte att skämma ut mig! Jag har ingen stolthet.
Jaså?
Det är mina smycken! Ge tillbaka dom!
Där är slottet. Vilken väg ska vi pröva?
Det är min rättmätiga egendom. Det är inte rättvist!
Nej, det är det inte. Men det är så det är.
Ursäkta mig, kan du hjälpa mig?
En ung flicka!
- Och vem är det? - Min vän.
Vad kan jag göra för er?
Jag ska upp till slottet. Vet du vägen?
- Du ska upp till slottet. - Hon har visst en väldigt liten hjärna?
- Håll tyst! - Du är knasig.
Så, unga damen, vägen framåt är samma som vägen tillbaka.
Lyssna på skitsnacket.
- Kan du inte hålla tyst? - OK.
Förlåt mig.
Färdig?
Ja.
Ganska ofta ser det ut som att vi inte kommer nånvart, men sanningen är den att det..
- gör vi. - ..gör vi.
- Jag kommer ingenvart nu.. - Välkommen till klubben.
Jag tror, att det var allt. Var vänlig och lämna ett bidrag i kassan.
Det gör du inte! Dom är mina!
Jag tror, att jag kan undvara detta.
Gracias, senorita.
Du behövde inte ge honom det. Han sa ju ingenting.
Jojo.. Där går ett par idioter.
Det är så stimulerande att vare din hatt.
Varför sa du så? Att jag var din vän?
Därför att du är det. Du är inte mycket men du är det enda jag har här inne.
Hörde du något? Nepp.
Vän...Jag gillar det.
Jag har aldrig varit någons vän förut-
- Farväl! - Vänta!
- Är du min vän eller ej? - Nej! Hoggle är inte någons vän.
Han sköter sig själv, som alla andra. Hoggle är Hoggle's vän!
Hoggle, din fegis!
Jag är inte rädd. Saker är inte alltid vad de ser ut att vara här inne-
Smaka på den, din stora yeti.
Vi har dig nu, hårboll!
Samtidigt nu.
Om jag bara hade något att kasta.
Vem släckte ljuset? Jag kan inte se!
Vi er under attack!
Reträtt!
Sluta.
Är det så man behandlar någon som försöker hjälpa dig?
Vill du inte att jag ska hjälpa dig ner?
Ludo ner.
Ludo? Är det ditt namn?
Du verkar vara ett snälllt monster.
Jag hoppas verkligen att du är vad du ser ut att vara.
Håll ut, jag ska få ner dig.
Vänta en sekund.
Oj förlåt.
Ludo, är du skadad?
Vän?
Det stämmer, Ludo. Jag är Sarah.
Låt mig hjälpa dig. Är du ok?
Sarah vän.
Nu. vänta en sekund. Jag vill fråga dig något.
Jag ska till slottet i mitten av labyrinten. Vet du vägen?
Nej.
Du vet inte? Finns det någon som vet hur man kommer igenom?
Komma genom labyrinten?
En sak är säker: hon kommer aldrig att komma igenom.
Vart kom dom ifrån?
Vad tror du, Ludo? Vilken av dessa fula nynor ska vi välja?
Det är oartigt att stirra.
Förlåt. Jag undrade bara vilken jag skulle välja.
Prata inte med munnen full.
- Vänta. Jag förstår dig inte. Vad säger du?
- Åh vad skönt att få ut den. Vad sa du?
Det hjälper inte att prata med honom. Han är stendöv.
Mummelmummel. Du är otrolig att orata med.
- Allt du gör är att klaga! - Hjälper inte, jag kan inte höra dig.
- Vart leder dom här dörrarna? - Vet inte, vi är bara dörrknackare.
- Hur kommer jag igenom? - Knacka, och dörren öppnas.
- Jag vill inte ha den tillbaka i munnen. - Kom igen nu. Jag vill knacka.
Vill han inte ha sin ring tillbaka? Jag förstår honom.
- Förlåt mig. - Det är ingen fara. Jag är van.
Kom då, Ludo.
Varsågod.
Han är en livlig liten rackare. Jag tror att jag ska kalla honomJareth.
Han har mina ögon.
Ludo rädd.
Ge mig din hand. Kom nu.
Tänk at sådan en stor sak som du kan vare rädd.
Ser du Ludo, det är ingenting att vare rädd för.
Ludo, var är du?
- Hoggle, hjälp! - Jag kommer, Sarah.
Åh, där är du. Och vart ska du?
Den lille damen sprang ifrån mig. Men jag kan höra henne nu.
Så att jag kan leda henne tillbaka till början, som du sa att jag skulle göra.
Jaså. För ett ögonblick trodde jag att du sprang för att hjälpa henne.
Men nej, inte efter mina varningar. Det vore dumt.
Du kan du skriva upp, att det vore! Jag, hjälpa henne, efter dina varningar?
- Åh käre stackars Hoghead. - Hoggle.
Jag har upptäckt att dina smycken är borta.
Det är de också. Mina fina smycken.. ..är borta, jag måste hitta dom.
Men först ska jag ta damen tillbaka till början, som vi har planerat.
Vänta! Jag har en mycket bättre plan.
Ge henne den här.
- Vad är det? - Det är en gåva.
- Kommer det att skada damen? - Varför denna omtanke?
- Jag vill inte göra något för att skada henne. - Så, så, Hogbrain.
Jag är överaskad att du tappar huvudet för en flicka.
Tror du verkligen att hon någonsin skulle tycka om en liten skorpa som dig?
- Hon sa, att vi var... - Bästa vänner? Kamrater?
Spelar ingen roll..
Ge den till henne, annars doppar dig i träsket innan du hinner blinka.
Ja, givetvis..
Och Hoggle...
Om hon någonsin kysser dig, ska jag förvandla dig till en prins.
- Kommer du?. - Prins av Landet av Stank!
Vad är det som händer?
Vad vill du?
Vi vill bara ha kul!
Hallå, hennes huvud lossnar inte.
- Självklart kan det inte det! - Hon har rätt, det sitter fast.
- Vad ska du då med huvudet till? - Kom igen, låt oss ta av hennes huvud.
Damen, det är hans huvud. Hallå! Det är mitt huvud!
Vad gör du?
Det är förbjudet enligt reglerna, att kasta andras huvuden!
- Du får bara kasta ditt eget. - Det stämmer.
- Var är domaren? - Nu tar vi av ditt huvud!
- Kom tillbaka och spela spelet! - Vi vill kasta ditt huvud.
Du kan inte sluta nu. Spelet är inte slut!
Låt mig vara!
- Vill du ha av ditt huvud? Självklart vill hon det.
- Hoggle! - Greppa tag!
- Vill du inte se ut som oss? - Låt mig vara!
Det gör inte ont!
- Ta av öronen. - Du behöver inte två öron.
Ned! Försvinn.
Hoggle, du kom för att hjälpa mig!
Kyss mig inte! Kyss mig inte!
Åh herregud.
- Vad är det? - Eviga stankens träsk!
Jag har aldrig luktat på något liknande. Det är liksom..
Det kvittar vad det liknar. Det är eviga stankens träsk. Hjälp!
- Varför gjorde så? - Gjorde vad?
- Menar du rädda dig? - Nej. Du kysste mig.
- Åh fy f.. - Du behöver inte leka hård.
Jag vet, att du kom tillbaka för att hjälpa mig, och att du är min vän.
Gjorde inte. Är inte. Jag kom tillbaka för att få mina ägodelar.
Och för att ge dig..
Ge mig vad?
- Stank. - Var är Hoggle?
Bort från mig!
Nej, det är ok. Det är Ludo. Han är också en vän.
- Stank. - Du har rätt.
Åh min Gud.
Där är en bro. Kom nu.
Se upp.
Om du hamnar i det, luktar du för evigt.
Stanna! Stanna, säger jag!
- Vi behöver komma över! - Ingen kommer över utan min tillåtelse!
Jag har inte tid med det här!
- Vi måste komm bort från stanken. - Lukta illa!
- Stank? Vad pratar du om? - Luktar.
- Jag kan inte känna något. - Du försöker lura oss.
Men jag lever på mitt luktsinne.
Luften är söt och doftande och ingen kommer över utan min tillåtelse!
Lukta illa!
- Gå av vägen! - Jag har svurit att göra min plikt!
Kom igen nu, låt oss komma över.
- Jag vill inte skada er! - Hoggle, vad gör du?
Släpp min lans!
Ok, mannar! Jag kan besegra detta berg!
Du måste göra bättre ifrån dig än så. Ger du upp?
Det är nog!
Före idag, har jag aldrig mött min like i strid.
Ändå har denne ädle krigare kämpat mig till stillo.
- Är du ok, Ludo? - LUKTA!
Sir Ludo, nu skall jag, Sir Didymus kämpa för eder.
Låtom oss vara bröder i all framtid och kämpa för det rätta, som om vi var ett.
- Tusen tack. - Ludo få bror.
- Väl mött, Sir Ludo. - Bra. Kom nu.
Vänta. Jag glömde min heliga ed. Jag kan inte låta er träda över.
Men Ludo är din bror.
Jag har svurit en ed, och jag ska försvara den till döden.
Låt oss vara logiska här.. Vad är det exakt du har svurit?
Jag har svurit med mitt livs blod, att ingen ska komma över denna väg -
- utan min tillåtelse.
Kan jag få din tillåtelse?
Ja.
- Många tack, noble herre. - My'lady.
Var inte rädda, denna bro har hållit i tusen år.
Den verkade vara tillräckligt stabil.
Frukta inte, sköna jungfru. Jag skall rädda eder, på ett eller annat sätt.
Hur kan du sitta här när eder jungfru behöver hjälp.
- Det är otroligt, Ludo. - Kan ni kalla på stenarna?
Ja. Stenar vänner.
- Här. - Tack så mycket, Hoggle.
Var försiktig, Ludo.
Sir Ludo, vänta på mig. Ambrocius, du kan komma ut nu.
Duktig pojke. Min lojale springare-
Framåt. Snabbare, pojken.
Kom nu, Ambrosius. Stäng bara ögoinen och gå.
Låt oss komma bort härifrån.
Ursäkta oss. Tack så mycket.
Jag skulle inte göra det, om jag var du.
Åh, jag ber dig. Jag kan inte ge den till henne.
Kom nu. Vi borde komma fram till slottet, långt innan dagsljus.
Se Sarah. Är det vad du försöker att hitta?
Så mycket trubbel över något så litet. Men det varar inte länge till.
Hon kommer snart glömma allt om dig, min lille vän.
Så fort Hoggle ger henne min gåva kommer hon att glömma allting.
Är det din mage eller min, Ambrocius?
Hungrig.
Vi kan inte stanna nu. Kanske vi kan hitta några bär.
Här.
Tack! Du är en livräddare.
Det smakar kosntigt.
Vad har du gjort?
Fan ta dig, Jareth. Och må fan ta mig med.
Allting dansar.
Ja, sannerligen. Pruh, Ambrosius!
Slottet ligger där framme, My'lady. My'lady?
My'lady?
Hon kommer aldrig att förlåta mig. Vad har jag gjort?
Jag har förlorat min enda vän Det är vad jag har gjort.
Vad gjorde jag?
Kliv av min rygg!
Varför ser du dig inte för, vart du sätter lemmarna, unge dam?
- Jag tittade.. - Och vart ska du?
Det minns jag inte..
Då kan du inte heller se vart du går.
- Jag letade efter något. - Nå..Titta här.
Lancelot? Tusen tack.
Det är vad du letade efter var det inte, min kära?
Ja, jag glömde det.
Kom in hit och se efter om det finns<något annat du tycker om.
Det var bara en dröm.
Jag drömde allt, Lancelot.
Men det var så verkligt.
Låt oss se om pappa är tillbaka.
Du borde stanna här. Det finns inget för dig där ute.
- Vad har vi här - Lancelot...
Din lille kanin. Du gillar din lilla kanin, eller hur?
Det är Betsy Boo. Du kommer ihåg henne, eller hur?
Vad har vi mer? Låt oss se.
Det är ett pennskrin. Med pennor i.
Där är din pandatofflor. Dom ville du aldrig kasta.
Här är dom, vad mer?
Åh, där är den lilla hästen. Och du har ett tryckspel.
Här är en skatt, den vill du ha. Ja, sätt på dig det. Gör dig fin.
Och här är kära gamla Flopsy. Du vill ha henne, inte sant?
Åh, ja. Charlie Björn. Här är Charlie Björn till dig.
- Jag letade efter något.. - Prata inte strunt.
Allt är här. Allt du bryr dig om är här.
- Genom osagda faror och otaliga prövelser -
- Har jag kämpat mig till slottet slottet bortom trollbyn -
- för att hämta tillbaka barnet, som du har stulit.
Vad är det som är fel, min kära? Tycker du inte om dina leksaker?
Det är bara skräp!
Vad är det med dig? Det är inte skräp!
Jo, det är det.
Jag måste rädda Toby.
My'lady!
Är du ok?
Sköna jungfru! Tack godaste Gud för att du är vid liv.
- Var är vi? - Sarah tillbaka.
Vi är nästan där. Dettaä r portarna till trollbyn.
Ludo. Sir Didymus.
Skynda på, vi har inte så mycket tid på oss.
Åh nej.
- Öppna! Öppna dörren! - Sir Didymus, vi måste vara tysta.
- Öppna nu genast! - Du väcker vakten.
Låt dom vakna allesammans!
Jag ska kämpa mot dem alla till döden!
Lugna dig, Sir Didymus. För min skull, var tyst.
Självklart. allting för er. Men jag är väl ingen fegis?
Och mitt luktsinne är skarpt?
Jag skall slåss med vem som helst, var som helst, när som helst!
Lugna dig nu. Gå försiktigt.
Ambrosius, ta det lungt nu.
Jag kan inte förstå varför vi ska vara tysta. Det är bara trollbyn.
Jag känner lukten av trubbel.
Kom nu, Ludo. Åh nej!
Vad är det?
Vem går där?
Se upp!
Ambrosius, kom hit!
Kom genast hit. Kom ut hit. Du skämmer ut mig.
Se upp!
Kom ut därifrån!
Bomberna släppta!
Det var inte så snällt gjort.
Nu är det min tur. Hur kör man den här saken?
- Släpp yxan! - Jag försöker!
Kom hit med detsamma.
Hur lägger man i backen?
Kom ut därifrån, Hoggle!
Lämna skeppet!
Hoggle, är du ok?
Jag ber inte om förlåtelse. Jag skäms så mycket över vad jag gjorde.
Jareth fick mig till att ge dig persikan. Du får tycka vad du vill.
Jag sa till dig att jag var en fegis. Och jag vill inte vara vänner.
Jag förlåter dig.
Gör du?
Och jag hyllar dig. Jag har aldrig sett sådant mod.
- Du är en tapper man, Sir Hoggle. - Är jag?
- Hoggle och Ludo vänner. - Är vi?
Här är dina saker, Hoggle. Tack för din hjälp.
Vad väntar vi på? Låt oss ge oss på råttan Jareth.
Ambrosius, det är säkert nu. Ingenting att vara rädd för.
Ers höghet!
Flickan, som åt persikan, och glömte allting..
Vad är det med henne?'
Hon är med ett monster och Sir Didymus och dvärgen.
De kom igenom porten, och de är på väg hit!
Stoppa henne! Kalla på vakten! Tag babyn och göm den.
Hon ska stoppas. Gör något!
Kom igen nu, rör på er! Gå!
Jag tror att vi klarar det. - En lätt sak.
Kompani..HALT!
Lansar klara!
Ambrosius, spring runt!
Attack!
Inte den vägen!
Du springer åt fel håll. Slaget är bakom oss.
Kan vi inte bara prata om det här?
Om du inte vänder om i denna sekund ger jag dig aldrig mer mat!
Det var bättre.
Var inte rädd., Ambrosius. Vi har omringat dom.
Var är Didymus?
Ta skydd!
Jag träffade nåt, eller hur?
Vi måste hitta Didymus.
Den här vägen.
Attack!
Tally ho!
Ambrosius, din fegis!
- Snabbt, in här. - Hur ska Ludo komma in?
Ni är omringade!
Omringade?
Ludo, håll taket!
Ambrosius, lås upp dörren.
Har ni fått nog?
Kasta då era vapen, så ska jag se till att ni blir väl omhändertagna.
Ge upp nästa gång.
Stilla mannar!
Stilla mannar! Håll flanken!
Ok, jag tar tillbaka det, spring för era liv!
Jag har fått nog, jag går och lägger mig.
Ut ur mitt hus!
Miss!
Eld!
Hallå, jag avfyrade just dig..
Nu har vi dig!
Tja, nu har vi dig inte längre.
..Inga problem.
- Sir Didymus? - Kommer!
Hi ho, Silver!
Nej....
Det är den enda vägen han kunde ha gått.
- Kom nu. - Nej, jag måste möta honom själv.
- Men varför? - Det är så det ska göras.
Om det är sättet, det ska göras på, så är det sättet du ska göra det på.
Men om du behöver oss..
- Om du behöver oss... - Så ropar jag.
Tack. Till er alla.
- Ge mig barnet. - Sarah, var uppmärksam.
Jag har varit generös, tills nu,<men jag kan vara ond.
Generös? Vad har du gjort, som är så generöst?
Allting! Allt du önskade dig, har jag gjort.
Du bad om att jag skulle ta barnet. Jag tog honom.
Du fegade inför mig. Jag var rädd.
Jag har ändrat tiden.
Jag har vänt uppochner på jorden och jag har gjort det för din skull.
Jag är utmattad av att leva upp till dina förväntningar, är inte det generöst?
Genom osagda faror och otaliga prövelser -
- Har jag kämpat mig till slottet slottet bortom trollbyn -
För min vilja är lika stark som din.
Stopp! Vänta.
Se, Sarah. Se vad jag erbjuder dig, Dina drömmar.
Och mitt kungarike är stort...
Jag ber om så lite. Bara låt mig härska över dig. -
- och du kan få allt du önskar.
Kungarike är stort..
Fan också! Jag kommer aldrig ihåg den raden.
Bara frukta mig, älska mig, gör som jag säger och jag är din slav.
Mitt kungarike är stort...
Du har ingen makt över mig.
Här har du.
Jag vill att Lancelot tillhör dig nu.
Vi är hemma.
- Sarah, är du hemma? - Ja, jag ar hemma.
Farväl, Sarah.
Och kom ihåg, sköna jungfru, att om du skulle behöva oss..
Skulle du behöva oss, oavsett vad det är...
- Jag behöver dig, Hoggle. - Gör du?
Jag vet inte varför lite då och då i mitt liv -
- utan någon som helst anledning, behöver jag er. Allesammans.
Gör du? Varför sa du inte bara det?